De tekniska innovationerna har varit många, designen har förändrats kraftigt, men i princip är bilarna byggda på samma sätt i dag som för 50 år sedan: oftast motor fram och bagageutrymme bak och om bilen har bakdörrar hänger de i en mittstolpe och öppnas i bakkant. Det är egentligen inte så praktiskt. För att komma in i och ut ur baksätet måste passagerarna slingra ändan över hjulhuset och lirka fötterna genom dörröppningen.
Allra lättast att äntra baksätet är det förstås om det inte finns någon mittstolpe alls. Med dagens urstarka stålkvaliteter är det möjligt att göra nya konstruktioner. Ford är först med att lansera en kaross som helt saknar mittstolpe. Framdörrarna på B-Max öppnas på vanligt vis och de stora bakdörrarna skjuts bakåt. Därmed skapas en öppning som är 1,5 meter bred.
En bildörr som öppnas i framkant har också fördelar, inte minst i trånga utrymmen där det går smidigt att slinka genom springan. Framåtöppnade dörrar var vanligt förr, men förbjöds dock 1961. Dåtidens dörrlås var inte pålitliga och det skedde olyckor när dörrarna flög upp och de åkande kastades ur bilarna.
År 2002 blev det åter tillåtet att vända på dörrarna. Det drog Opel snabbt nytta av. För tre år sedan lanserades familjebilen Meriva med ”Flex doors”, det vill säga bakdörrar som öppnas framåt.
När Fiat i fjol gav sig in i klassen för kompakta, högbyggda familjebilar valde man däremot en konventionell dörrlösning. Men 500L är långt ifrån vanlig.
Att kalla bilen 500L är att luras lite. Den höga fyrdörrars-bilen har inget med den lilla retrobilen att göra utan baseras på en helt ny teknisk bas. Designen påminner däremot starkt om lilla 500. Den är sannerligen inte vacker och frågan är om hänsyftningen till Fiats lilla succébil är rätt taktik för att locka köpare till den större familjemodellen.
Fiat 500L sticker ut i bilvimlet och tänder många förbryllade leenden hos betraktarna. Men det är Ford B-Max som tar hem förstapriset i design av de tre testbilarna. Den har spänstigt veckade linjer och bredvid Forden ser Opel Meriva lätt bedagad ut.
Design är viktigt men för bilarna i den här kategorin är funktionen nog så betydelsefull. Man behöver bara öppna dörrarna på Ford B-Max för att bli på det klara med vilken som är mest praktisk för alla som brukar köra med passagerare i baksätet. I B-Max är det lika bekvämt att kliva in som att slå sig ned i TV-fåtöljen hemma. De gigantiska dörröppningarna gör det också ytterst enkelt att städa kupén. Man kommer åt överallt med dammsugaren.
Men kan verkligen en bil utan mittstolpe vara lika säker som en modell som styvas upp av stålpelare mitt på sidorna mellan dörrarna?
Den som drar upp bakdörrarna på B-Max märker direkt att de är bastant byggda. Det krävs armkraft att skjuta de stora plåtsjoken bakåt och ändå tyngre är det att stänga dem inifrån baksätet. Inga barn lär kunna dra igen dörrarna av misstag.
Mittstolparna, av höghållfast borstål, har byggts in i dörrarna och när de stängs hålls de fast av kraftiga lås. Krocktesterna i Euro NCAP visar att Ford B-Max klarar sidosmällar bättre än Opel Meriva och med något lägre poäng än Fiat 500L.
En nackdel följer dock med Fords förstärkta dörrar. Mellan sidorutorna bildas en bred vägg som skymmer sikten snett bakåt.
Opels framåtöppnade bakdörrar ger ett bra tillträde till baksätet, inte minst för passagerare med stora fötter eller stel rygg. Det är enkelt att luta sig in och spänna fast barn, men inte om de sitter i bakåtvända stolar. Då är dörrarna istället i vägen.
Opel Meriva passar bäst för familjer med lite större barn och den kan dessutom växa med ungarna. Benutrymmet i baksätet går att ändra efter storleken på passagerarna. Sätet består av tre separata stolar som var för sig kan skjutas 19 centimeter i längsled. Om mittsätet fälls ihop kan ytterstolarna dessutom justeras bakåt/inåt vilket ger passagerarna utrymmen som i en stor limousine.
Trots de välkomnande dörrarna i Ford och Opel valde testpassagerarna ändå Fiat 500L.
De fick visserligen kliva in genom ett par vanliga – men breda – bakdörrar och hamnade i ett högt säte innanför stora glasrutor som ger nästan fri sikt åt alla håll. Även uppåt, ty i utrustningsnivån Lounge ingår ett jättestort glastak.
Även Fiat har försett sin bil med ett baksäte som går att dra i längsled. Avigt nog måste långa passagerare åka framåt för att inte slå huvudet i en låg balk innanför bakrutan. De kan räta på ryggen men får trångt för knäna.
Fiats fantasi har flödat lika mycket inuti som utanpå 500L. Baksätet går att fälla, vika och ställa om på ett otal sätt – i runt 1 500 konfigurationer hävdar tillverkaren. Men dynorna är tjocka och stjäl ganska mycket plats hur sätet än fälls och jämfört med Opel Meriva står sig 500L slätt som lastbil. När bakstolarna fälls ihop i Meriva – vilket sker med ett enkelt handgrepp – sjunker de ned till ett platt lastgolv, stort som en sopcontainer. I Merivas effektivt fyrkantiga lastutrymme får vi in hela sju läskbackar mer än i Fiat.
Ford B-Max är kortast av de tre testbilarna och har minst utrymmen för både ben och bagage. Men normalstora passagerare sitter hyggligt. Någon längdjustering av baksätet finns inte.
Ford bjuder inte på några extravaganser, men har åtminstone försett B-Max med stora dörrfickor, mugghållare och avläggningsytor så att det går att hålla ordning på sina bilprylar.
Passagerarna må föredra Fiat men de som hamnade i testbilens förarstol var långt ifrån lika förtjusta.
Fiat tycks lida av en obetvinglig lust att göra sina bilar annorlunda och det är på gott och ont. Trots att ratten är rund har den fyrkantiga sömmar. Det ser konstigt ut och känns konstigt i händerna. Rattspakarna är ganska skraltiga. Bakom ratten hittade vi så småningom reglaget till farthållaren som satt väl dolt.
Instrumenten är det inte fel på, men färddatorns orange, tunna symboler går inte att tyda i solsken.
500L säljs i dag med bara en enda motor, på 1,4 liter och med 95 hk. Det är en gammal motor och den är alldeles för klen för den stora bilen. Bästa kraften utvecklas vid höga varvtal men utväxlingen är hög för att motorn ska jobba på låga varv och dra mindre bränsle. För att få någon sprutt på Fiat inför en omkörning måste föraren växla ned – ofta tre steg – och gasa av alla krafter.
Växelspaken har ganska svajiga lägen och är inte rolig att vispa runt med. Backen går sällan att få i utan att dreven skrapar som de kunde göra på bilar förr. Fiats drivlina känns helt enkelt omodern.
Fiat hade inte lyckats få fram några sommardäck till vår testbil. De mjuka, dubbfria vinterdäcken kanske gjorde sitt till att 500L svajade fram på vägen, liksom lite salongsberusad. Föraren måste ständigt korrigera kursen med små irriterade ryck i ratten.
I det tuffaste körprovet på Hagfors flygfält – fyra hårda svängar som runt ett hinder – var det svårt att baxa runt Fiat.
Den svängde tungt och var klumpig att hantera – styrningen är vevig med nästan tre rattvarv och någon vidare vägkontakt känns inte i ratten.
Jämfört med den klumpiga Fiaten gick Ford B-Max och Opel Meriva som raceråk i svängproven. Båda slank igenom de fyra svängarna i betydligt högre fart – Opel Meriva i nästan 80 km/tim – utan att tappa spåret.
140 hästar går åt för att ge Meriva ett något så när piggt temperament. Opels starka turbomotor brummar dock ganska hårt och tycker om bensin. Den saknar teknik som får den att stanna när bilen står stilla, vilket skulle ha kunnat spara några bensindroppar.
Meriva är inte oäven att köra men förarplatsen ser ut som i andra Oplar och är inte skojig. På mittkonsolen trängs 37 knappar, markerade med pyttesmå symboler och nästan omöjliga att navigera rätt bland utan att titta bort från vägen. Färddatorn har en urmodig grafik och det går nästan att räkna pixlarna på skärmen. Inte kul att titta på!
Minsta motorn, med bara tre cylindrar och en liters cylindervolym, satt i testbilen från Ford. Det hördes visserligen att det var en trecylindrig motor – den låter lite ilsket ihåligt när den varvas – men att den var på bara 100 hästkrafter måste vi gå in på Transportstyrelsens fordonsuppgifter för att bli övertygade om. Motorn gör ett imponerande jobb. Den svarar direkt på gasen, drar starkt från låga varv och behöver sällan hjälpas med nedväxlingar. I fjol utsåg en internationell jury Fords lilla EcoBoost-motor med turbo, direktinsprutning, variabla ventiltider och stopp/startteknik till Årets Motor i klassen under en liter.
På papperet är Fordmotorn betydligt snålare än konkurrenternas äldre maskiner. B-Max klassas som miljöbil och är skattebefriad i fem år. Testbilen drog visserligen mer än utlovat, men var klart mest ekonomisk under varje etapp.
Ford vet hur man bygger in körglädje i sina bilar och B-Max är inget undantag. Den rappa motorn, precisa växellägen, kvick styrning och en vridstyv kaross gör den inspirerande att köra på krokiga landsvägar. Föraren sitter stadigt i den lite trånga, men bekväma, stolen.
Vid första anblicken ser instrumentpanelen ganska rörig ut med ett 30-tal knappar i mitten. Men det mesta är tydligt utmärkt och lätt att hitta.
I utrustningsnivån Titanium (som kostar 15 000 kr) ingår bland annat det röststyrda systemet SYNC som innehåller allehanda kommunikation (på engelska). Den yngste testföraren lyssnade på Spotify. De äldre och mindre musikberoende förarna lyckades åtminstone ansluta mobilen.
Mobilen parkopplades enkelt även i Fiat 500L men röststyrningen reagerade irriterande långsamt. Opel Meriva saknade kommunikationsteknik, men det finns att köpa. I Fords SYNC-system finns en funktion som kan rädda liv. Om bilen kraschar ringer systemet Emergency Assistance automatiskt 112 och anger platsen för olyckan. B-Max kan också förses med Active City Stop som i farter upp till 30 km/tim upptäcker hinder framför bilen och bromsar. Även Fiat erbjuder autobroms till 500L.
Ford B-Max saknar en del kluriga lösningar som konkurrenterna har, men klarar många olika transportbehov. Den är allt igenom modern – och dessutom billigast att både köpa och hålla igång.
Segern går till Ford!
1. Ford B-Max
Den unika dörrlösningen gör det enastående bekvämt att kliva i och ur, spänna fast barn och att städa FORD B-Max, men det är inte det enda som gör den till vinnare. Den är klart roligast att köra med stadig väghållning, snabb styrning och en motor som imponerar. Den trecylindriga lilla maskinen utvecklar 100 hk vilket räcker utmärkt. Förbrukningen är så låg att B-Max räknas som miljöbil och blir skattebefriad i fem år. Den är även billigast att köpa. Jämfört med de andra bilarna är lastförmågan mindre och interiören inte lika innovativ, men tillräckligt praktisk för de flesta vardagsbehov. B-Max är helt igenom modern, kan utrustas med den senaste kommunikationstekniken och även med bra säkerhetssystem.
2. Opel Meriva
Den listigaste och rymligaste interiören hittar man i Opel Meriva. Baksätet är ett förvandlingsnummer och om sätet fälls lastar bilen 1,5 kubikmeter gods. De framåtöppnade bakdörrarna gör det lätt att kliva i och ur bilen. Meriva är praktisk men dyr i drift.
3. Fiat 500L
Skojig eller ful? Fiat 500L sticker ut med sin höga, retrostukade kaross. Inredningen går att förändra på många sätt och utrymmena är generösa. Stora glaspartier gör bilen trivsam för passagerarna. Men motorn är för svag och bilen går ostadigt på vägen.
Diskutera: Vad tycker du om de testade bilarna?
![](/public/styles/hidpi_370w/public/images/2013/07/test_nr_9_2.jpg?itok=SABy_7lV)
![](/public/styles/hidpi_370w/public/images/2013/07/test_nr_9_4.jpg?itok=0vH7Umx_)
![](/public/styles/hidpi_370w/public/images/2013/07/test_nr_9_3.jpg?itok=59CC7rcJ)
Testinformation
Modeller i det här testet:
Fiat 500L Lounge 1,4 16V Fire Ford B-Max Titanium 1,0 Ecoboost 100 hk Opel Meriva Enjoy 1,4 Turbo EcotecBetyg
Ämnen i artikeln
Genom att anmäla dig godkänner du OK-förlagets personuppgiftspolicy.
Kommentarer
Och nu när denna diskussion är utredd kanske vi kan ägna oss åt Fiat 500 L och de övriga bilarna som artikeln handlar om. :)
Jag har kört 500 L med diesel och även bensinmotorn på 95 hästar. Jag har inte kört den med Twin AIr, den fanns inte inne när jag senast besökte närmaste Fiat-handlare. Däremot har jag kört den motorn i 500:an och även i Pandan. Pandan körde jag redan för ett år sedan utomlands som hyrbil, som jag har nämnt tidigare i forumet.
Fiaten är ett trevligt och flexibelt alternativ i klassen, tycker man sitter riktigt bra och jag gillar idén med smala A-stolpar och tjockare B-stolpar, det ger mer panormavy än i andra bilar som har tjocka A-stolpar. Har ju samma lösning i min C3 Picasso.
Men designmässigt är 500 L mer en förstorad Panda än en 500, även interiörmässigt. Tycker det är lite synd, 500 L hade vunnit på att behålla mätarna-i-mätarna-lösningen som 500:an har - inte minst för familjekänslan. Och så tycker jag ju att denna borde heta Fiat 600 istället för 500 L... Och fiat 500 Living borde då heta Fiat 600 Multipla. Men ok, det är ju bara för att jag är nostalgisk.
Kanske namnet 500 fungerar på USA-marknaden som inte minns 600 och 600 Multipla. Sergio (Fiat-Chrysler VD) verkar ju vara där mer än i Europa just nu. :)
Pender, jag syftade inte enbart på ditt senaste inlägg - som du kanske såg.
Raphael, såvitt jag sett har ingen ifrågasatt att dyra bilar tappar mer värde i kronor räknat. Tvärtom ansågs det som alldeles självklart i de kommentarer jag såg. (Orkar inte nu dyka in i spalten och kolla exakt.)
Jag medger att jag generaliserade lite när jag angav att budskapet kommit fram efter halva ditt förra inlägg. Det fanns förvisso detaljer kvar. Men halva textmassan hade garanterat räckt för att få fram budskapet - alltihop.
Men ska vi kanske gå vidare?
Roy, Pender påstod i en tidigare diskussion i en annan tråd att Audi A1 var ett mer ekonomiskt val än Dacia Sandero, särskilt med tanke på Audis stora rabatter och att de som väljer en Dacia inte kan räkna. Hans och min diskussion i denna tråd är en fortsättning på den diskussionen. Och som jag har visat så är Dacian mer ekonomisk i kronor räknat, även inkluderat "nettopris" på Audi A1. Penders svårighet att acceptera detta faktum, vilket har lett till hans attacker på min person, är det som har hållit igång diskussionen.
Jag anser nu frågan utredd, Dacia är billigare.
Roy, Raphael påstår att Pender påstod att Dacia är ett dåligt val för att Dacia-köpare inte kan räkna. Det är ljug. Dacia är ett dåligt val både ekonomiskt och komfortmässigt för att den i Sverige är högt prissatt, tokigt utrustad och ett udda-märke. Med andra ord, Dacian är inte ett uselt val pga Dacia-köpares dåliga omdöme. Utan precis tvärtom: Eftersom Dacian är ett dåligt val, så köps den bara av folk med dåligt omdöme. OBS, jag syftar på Sandero. Lodgy och Duster kan nog vara utmärkta, för de människor som står ut med vissa brister. T.ex. vägbuller. (Gissar att de låter nästan lika illa som en Lexus CT200h med 17"-hjul.)
Förresten, t.o.m. en Sandero kan bli ok köp. Om man åker ner till Hamburg och köper den billigaste för 60.000 sek. Ställer den hemma på gården och gläds över den hemula värdeminskningen. Möjligen en tur till lanthandeln en gång i veckan.
En Sandero är ett "ok-köp" för den som vill ha en sådan bil men för den som vill ha en Audi så är den ett dåligt val oavsett vad driftskostnaderna är.
Vårt val utav bil styrs långt ifrån endast utav hur långt vi kan åka för en krona bränsle eller ens utav totalekonomin.
Utav någon märklig anledning så har ägare utav dyrare bilar ofta svårt att inse hur mycket deras bilval egentligen kostar och argumenterar också lika ofta om hur otroligt mycket bättre just deras bilval är för alla andra.
Vi är alla olika och väljer också bil på olika sätt.
Att dra igång en jättecirkus i en fråga för att sen ändå inte förstå varför allt startade känns ...så där!
"Tyck vad ni vill bara ni tycker som jag" känns väl understryket då man läser vissa kommentarer.
Vad gäller artiklen så tycker även jag att Forden är den givna "vinnaren" och Fiaten är den lika givna förloraren men med en annan prisbild så kunde den ordningen lika gärna ha varit omvänd.
"Eftersom Dacian är ett dåligt val, så köps den bara av folk med dåligt omdöme".
Detta anser jag passar in under "hets mot folkgrupp" och borde anmälas. Jag tycker inte att det är ett dåligt omdöme att välja en billig bil och få mindre värdefall jämfört med att köpa en dyr bil och förlora mer pengar. Ser det inte heller som ett ekonomiskt dåligt köp.
Och gällande att importera en från Tyskland eller något annat land, ja men det gäller ju andra bilar också att man sparar pengar genom att importera utomlands. Eller man tror iaf att man gör det. Många svenska köpare är dock tveksamma till privatimporterade bilar så de brukar vara billigare begagnade, så det behöver inte bli den stora vinst som man tror.
Dacia Lodgy kan absolut vara ett intressant alternativ till minibussar i B-segmentet - för den kostar mindre och den är rymligare. Har helt ok dragförmåga också och anständig förbrukning med dieselmotor. Bra basutrustning. För människor som sätter funktion före flärd. Har t o m sett några ute i närheten där jag bor.
Mistro sammanfattar duellen på ett tämligen bra sätt, tycker jag. (Troligen inte de tvenne kombattanterna.)
Forden är nog den bästa kompromissen, men jag gillar Meriva - mycket för det smarta baksätet (som ju förresten Ford har haft en nästan lika smart variant på).
Jag får medge att jag har lite svårt att se hur en Audi oavsett modell kostnadsmässigt ska kunna konkurrera med en Dacia oavsett modell.
Men det är helt OK att man väljer en dyrare bil - om man är helt medveten om vad man gör. Det motsatta gäller förstås också vid val av en billigare bil - vad man måste avstå från.
Säkerhetsdetaljer bör få vara värt en del anser jag. Bra stolar, ergonomi och tystnad är också viktigt för mig. Men definitivt även kostnaden.
Om Pender anser att en viss bil är fruktansvärt usel, så måste han ju rimligen ha en liknande uppfattning om dem som köper bilen. Det är inte hets mot folkgrupp, Raphael.
Kanske lite fantasilöst, dock. Man kan ju tänka sig att byta ut "dåligt omdöme" mot "dåliga kunskaper". Sen kan man ju fråga sig om det är omdömeslöst att ha dåliga kunskaper. Det beror allt på.
Det kan finnas goda skäl till att man verkligen behöver en bil trots svag ekonomi.
Man bör alltså köpa en bil med en låg totalkostnad men ändå ett bra krockskydd.
Är det då bättre att köpa en begagnad bil eller en ny Dacia? Kanske en begagnad Opel Meriva? Lågt andrahandsvärde ger en låg utgift. Bra rostskydd ger låga omkostnader. Reservdelar och service ligger dock rimligen över Dacia.
Bara Fiaten har en "fransk" lösning av vindrutan med smal A-stolpe vilket ger god sikt, både Opeln och Forden har bredare A stolpe vilket ger sämre sikt åt sidorna. Denna design finns i många franska minibussar, kanske mest känd genom Renault Espace. Och i min egen. God sikt innebär säkerhet. Och stolpen framför dörrarna är bred och tjock så det klarar en krock bra.
Att anklaga en grupp konsumenter för att ha "dåligt omdöme", som är i princip samma som att säga att de är idioter, bara för att de väljer en billig basbil istället för en dyr premiumbil - ja, det visar på en über-attityd von oben gentemot vanliga människor. Jag rekommenderar Pender att göra en utflykt från Stockholm och möta vanliga människor i den svenska myllan. Då skulle han få lite frisk luft på köpet istället för den instängda stadsluften. Det är alltid bra att byta perspektiv ibland för att kunna möta människor med värdighet, respekt och vänlighet. Det gör jag själv, därför tar jag tåget in till Stockholm och andra storstäder flera gånger om året. (jag tar inte bilen för man vet ju vilket parkeringstrassel det är i Stockholm... )
Roy, jag undrar om du inte bör ge Raphael rätt gällande anklagelsen om hets mot folkgrupp. Om nån, t.ex. jag, skriver att dumma människor är dumma, så känner sej folkgruppen dumma människor både kränkt och hetsad. Därmed bör dumma människor kunna kräva en ursäkt. Men eftersom jag tycker dumma människor bör ursäkta sej själva, så slipper jag be om ursäkt.
Mistro, du skriver att "en annan prisbild" kunde göra 500L till en vinnare. Prisbilden är redan en annan. Du kan köpa en "Pop-Star" för 130.000 kr. Ganska välutrustad modell. En "Lounge" för 140.000 kr. Den har bl.a. glastak och lite annat utöver "Pop-Star". Men hos kunderna har den ändå inte blivit vinnare. Vilket jag förstår, efter att samma dag provat en 500L och en bra utrustad Captur, netto 152.000 kr. Den senare gav en mycket positiv och harmonisk känsla helt igenom. 500L ungefär tvärtom.
Paginering
Observera att det konto du använder för att kommentera artiklar skiljer sig från det konto som används för att logga in och läsa Premium-innehåll.